Tidigare på Stargate Atlantis
Jag vet med säkerhet att jumpern är här någonstans.
Är du vän eller hungrig?
Den verkar sända på en frekvens som du kan höra.
- Jag passerar tusen meter. - Ditt sjömonster.
Den cirklar runt samma område, vilket innebär...
Jag har jumpern. Djuret cirklar runt den.
Allt du behöver göra är att öppna dörren och gå till min jumper.
- Tack kompis, du fick inte äta mig idag. - Det är tack vare honom vi hittade dig.
Verkligen?
- Hur gick det med campingen? - Fint, jag hann köra flera radartester,-
-för att prova markens ledningsförmåga. - Fint.
- Du då, hur gick det med jakten? - Om det fanns något att jaga...
-de skrämdes bort av oljudet. - Jag sa att jag var ledsen.
- Det var viktigt för testerna. - Du anmälde dig frivilligt.
Skjut mig, om jag gör det en gång till!
Han har varit så här hela natten. Väldigt aggressiv, han skrämde mig.
- Det går över, ge honom ett bad, mat... - Åh, nej!
- Vad? - Var är Atlantis?
- Den borde ligga rätt framför oss. - Varför gör den inte det?
- Är den kamouflerad? - Nej, då skulle de sagt något.
- Menar du att vi är vilse? - Vänta, justera 40 grader syd.
- Navigationssystemet fungerar inte. - Varför inte?
Det kan bero på många saker, magnetiska växlingar från solfläckarna...
Där är staden.
Du ser, ingen fara.
Du borde nog tacka ja till Teylas meditationslektioner.
- Du ser ut som om du kan behöva det. - Landa den här saken istället.
Andas sen långsamt ut...
-låt varje andetag rensa din kropp...
-och rusta upp din kropp och själ.
Känn hur ditt sinne klarnar.
Öppna dig till din omgivning.
Omfamna tystnaden.
Ronon?
Jag är ledsen, men jag förstår inte.
Svensk Text: Mr and Mrs Bilskrot www.undertexter.se
Stargate Atlantis Säsong 3, Avsnitt 12 "Echoes"
- Elizabeth! Fick du mitt e-mail? - Vilket e-mail?
Menar du ett av de sju idag, eller 18 igår?
Jag vet att jag rätt påstridig, men jag vill bara betona viktigheten.
Vi kan inte behålla alla tre ZPM:er. Vi behåller en.
Jag kan inte förklara det på annat sätt.
Jag vill bara förklara lite kort om varför vi borde behålla dem.
- Det var 26 sidor! - Jag vet,-
-men om vi skall kunna övertala Stargate... - Okej...säg mig.
Vem ska bli utan ZPM? Utposten i Antarktis?
- De behöver den till att försvara Jorden. - Odyssey då?
De behöver ZPM:en i kampen mot Ori.
Vi har kraft nog till sköldar, kamouflaget och vi kan ringa hem.
- Kan du sluta se glaset som halvfullt? - Du menar väl en tredjedel?
Inga fler e-mail.
Förlåt. Var du inte beredd på det?
Jag var trött. Det har varit en lång dag.
- Ärligt så har jag... - Du är inte så mycket för meditation.
- Jag kan inte sitta still länge nog. - Ännu större orsak till att överväga...
Vad är det?
Den där kvinnan.
Vilken kvinna?
Vad är det för fel?
Vad?
- Hur länge har du stått där? - En timme ungefär.
Varför har du inte sagt något? Jag känner mig som ett...
- Det var ett skämt. - Vad ville du visa mig?
Där borta.
- Allt...vatten. - Vänta lite.
Det är min vän. Han är tillbaka.
Scanningen visar inte tecken på några fysiska avvikelser.
Vi har sett anordningar som får folk att se synvillor.
Ja, men då har neuroaktiviteten visat att det fanns något.
Det finns inga fysiska förklaringar till hennes synvillor.
- Varför såg hon det hon såg? - Jag vet inte riktigt.
Många förfäder dog här nyligen.
Under replikatorinvasionen blev Trias besättning mördad.
De kanske försökte uppstiga, men blev förhindrade att göra det fullt ut,-
-de blev fångade mellan existensplanen.
- Som spöken, menar du? - Frågar ni mig...
-så mediteras det för mycket.
- Kommer hon bli okej? - Förhoppningsvis behöver hon bara vila.
- Vi har gått igenom en hel del... - Där är du!
- Rodney, jag sa ju till dig... - Jag menar Sheppard.
Du får gärna delta i diskussionen. Du tycker nog det här är intressant.
Kolla på det här. Jag hittade det i databasen.
De har en hel undersektion på det Lanteanska djurlivet.
Visste du att det fanns ett kräftdjur där nere, stor som en Buick?
- Och vad är det där? - Rodneys valvän.
Det är ingen val, vallik, men inget däggdjur, det är en fisk.
- Hade de uråldriga ett namn på den? - Ja, Flagasalis.
De var usla på att namnge saker, jag vet. Jag...jag kallar det för "val" så länge.
- Och varför studerar du den? - Han är här nu, cirkulerar runt staden.
Det är säkert samma val som räddade mig när jag satt fast i den sjunkna jumpern.
- Zelenka och jag räddade dig. - Tekniskt sett, ja...
- men bara efter att Sam lett er till mig. - Sam?
Jag namngav honom efter Sam-antha Carter. Av personliga skäl...
- Namngav du honom efter Samantha Carter? - Sam är ett pojknamn också.
Och hur vet du...att det är en han?
Jag körde uppgifterna om valen i databasen, och man kan se...
- att hanarna har en prominent... - Det är okej, jag tror dig.
Jag hoppas inte att det här nöjet går ut över ditt ordinarie arbete.
Nej, nej, självklart inte. Jag gör det här på min fritid.
Då kan du fortsätta.
De här valarna... går de att äta?
- Du kan inte... - Ja, det kan jag.
Hallå!
Vänta!
Du förstår inte vad hon säger?
Nej, jag tror hon pratar på en uråldrig dialekt.
Du sa att hon var rädd. För den brända mannen?
Nej, hon försöker hjälpa honom. Jag vet inte vad hon är rädd för.
- Försökte du prata med henne? - Ja, men hon verkar omedveten om mig.
Som om jag inte är där.
Om det här är en uppenbarelse, varför visar de sig bara för dig?
För mycket meditation... som Ronon sa till mig.
En del tror att det är en dörr till den spirituella världen.
Om de här är uråldriga som är fångade mellan existensplanen,-
-kanske de försöker att kommunicera med mig.
De kanske tror att jag kan hjälpa dem...gå vidare.
Jag vet inte varför hon ser synerna,-
-hon alltid axlat ett stort emotionellt ansvar.
Hon har kanske skuldkänslor över vad som hände med de uråldriga nyligen.
- Det var knappast hennes fel. - Självklart inte, men...
-djupt inne, kanske hon känner skuld över vad som ledde till deras död.
Jag fortsätter att jobba med henne,-
- och ser vad jag får fram. - Jag ska se till att hon vilar.
Även om det innebär att hon får avstå nästa uppdrag.
Hon har sovit dåligt de sista dagarna. Hon har även klagat på huvudvärk.
- Dr Beckett har friskförklarat henne. - Vi får hålla ett öga på henne.
- Förhoppningsvis går det över. - Det får vi hoppas, tack.
Ser ni dem båda två nu? Hur kommer det sig?
Det är därför vi kommer till dig.
De kanske tror att om de visar sig för fler kommer de att bli hörda.
Om de nu verkligen försöker att kommunicera med oss...
Det kanske är en suggestiv kraft.
Det är dokumenterat att om fler än en ser ett spöke,-
-brukar det inte ta lång tid förrän andra börjar se dem också.
Du sa det själv, ni har gått igenom en hel del på sista tiden.
När var du ledig sist?
- Har du sett fler syner? - Inte på ett tag.
- Hur är det med huvudvärken? - Den har jag fortfarande.
Har du sovit?
Dr Beckett kanske kan skriva ut något.
Till er båda.
Du kommer inte att tro på det här. Jag har övervakat Sam.
Kalla honom inte för det. Det är läskigt.
Det är det inte alls, han har cirkulerat runt staden ett tag nu.
- Du gav väl inte gett honom mat? - Nej. Om jag vidgar scanningen...
- En till. - Ja, troligen mamman.
- Stor som en fotbollsplan. - En kanadensisk fotbollsplan.
Så den första var en unge?
Vill du kolla närmare?
- Jag trodde inte det var någon här. - Behöver du jumpern?
Ja, vi ska kolla på valar.
Och Rodney skulle ta sjösjukepiller, men...
- vi kan ta en annan jumper. - Var försiktiga bara...
-jag är inte säker på att jag fixat navigationsfelet.
- De andra kan vara påverkade också. - Vi ska hålla oss nära stan.
- Plus...du kommer att följa oss från kontrollrummet.
Ska jag? Ja, ja, ja, jag ska.
Sa du valar förresten?
De här borde hjälpa.
Men ta dem inte förrän vi vilat i åtta timmar.
Här? När hände det sist?
Både dr Heightmeyer och jag anser att ni borde ta er tiden så det blir av.
- Tack, Carson. - Tack.
- Är du okej? - Ja, jag är bara lite osäker under vatten.
- Men i rymden är du okej? - Ja, varför skulle jag inte vara det?
- Zelenka, är du där? - Jag är här.
Valarna är djupare nu, mindre än en km från er position, klockan två.
Där är de. Vi borde se dem när som helst.
Där är Sam... och där är mamma.
Jag måste komma närmare.
Ronon?
Du såg dem också?
Inte för nära nu. Vi vet fortfarande inte vad de äter.
Vad? Vad är det?
Ingenting, jag fick bara huvudvärk helt plötsligt.
- Vart tog de vägen? - Jag vet inte.
- De är precis framför er. - Vi är medvetna om det.
- Vad är det? - Nu fick jag också huvudvärk.
Det är nog ingen tillfällighet, vi åker tillbaka.
- Bra idé. - Det är kanske valarnas eko-lokalisering.
- Den skapar obehagliga vibrationer som... - Ja, Radek, vi åker härifrån.
- Herre... - "Herre" vad?
- Jag ser fler valar. - Hur många?
Dussintals fler. De är flera kilometer bort...
-och de är på väg mot er.
Rodney, din näsa blöder.
- Ser alla dem nu? - Allt fler i staden börjar se dem.
En del ser mannen, en del ser kvinnan. Några, som Ronon här till exempel,-
- ser vad vi tror är forskare. - Det är något som händer här.
Varje gång har två saker varit konstanta.
Att det är de uråldriga och att de alla verkar vara rätt oroliga.
Det är som om de försöker varna oss för något.
- Doktor Weir. - Ja, Radek?
Du borde nog komma till kontrollrummet, med en gång.
Jag kommer.
- Deras status? - De rör sig bort från valarna.
- Förhoppningsvis lättar smärtan. - John, det här är Elizabeth.
- Hur är det med er? - Som om skallen skulle explodera.
- Jag trodde vi var på väg bort från dem. - Jag försöker, men de skär av oss.
- Vad hände? - Valarna börjar komma för nära.
- Skit. - John, vad är det som händer?!
Rodney svimmade och han blöder ur öronen. Vi måste komma ur vattnet.
Sjukvårdare till jumperhangaren. John, är du okej?
John?!
Vi är ur vattnet. Ha sjukvårdare redo.
De är redan ordnat.
- Deras trumhinnor har spruckit. - Hur då?
Valarna skickar ut en lågfrekvent puls. Som en sonar, och ett EM-fält.
Kombinationen är farlig för människor. Särskilt när de är så nära.
DET VAR VALARNA!
- Nedsatt hörsel, men det läker snart. - DET VAR DERAS EKO-LOKALISERING.
DEN AVGER KRAFTFULLA VIBRATIONER! JU NÄRMARE VI KOM, DESTO VÄRRE BLEV DET.
RODNEY, VI VET!
- VAD?! - De borde vila.
Jag håller med. JAG KOMMER TILLBAKA!
Valarna kommer från alla håll. Det ser ut som om de samlas vid Atlantis.
- Vi är deras destination. - Ja, det ser ut så.
Signalerna de avger är deras sätt att kommunicera med varandra.
Men, ju närmare staden de kommer, desto mer påverkar det folket här.
- Även ovanför vattenytan? - Vi är redan påverkade.
Flera har fått huvudvärk, men inte så svår som McKay och Sheppard, men...
- om valarna kommer närmare... - Slå på skölden.
De här synerna som vi sett. De kanske försöker varna oss för något?
-det här kanske var det.
Jag såg kvinnan samtidigt som Rodney såg den första valen.
Värken börjar försvinna.
Hörseln är bättre också.
Hur är det med dig?
Rodney!
Den kanadensiska fotbollsligan är ett skämt.
Celine Dion är överskattad.
Zelenka är smartare än du!
JAG HITTADE EN REFERENS OM ETT BIOLABB I DATABASEN.
DE ANVÄNDE DET TILL ATT STUDERA DJURLIVET VI BORDE KOLLA UPP DET.
McKay. Meredith...
Hur går det?
Fler börjar bli sjuka, huvudvärk, näsblod, jag ger dem smärtstillande.
Det kanske ger oss mer tid tillS vi vet hur vi ska stoppa det här.
- Och hur mår du? - Mitt huvud bankar, men jag klarar mig.
- Och du? - Jag är okej.
- Smärtstillande för säkerhets skull. - Tack, jag hoppas jag inte behöver...
- Vad ska det här betyda?! - Vem sa att ni fick komma ur sängen?
- VI MÅR MYCKET BÄTTRE NU. - Jag håller inte med, i säng med er.
- VI MÅSTE KOLLA UPP ETT LABB. - VAD FÖR LABB?
- BIOLABB, SOM DÖK UPP I MIN VALFORSKNING. - LABBET FINNS I DEN ÖVERSVÄMMADE DELEN.
DET VAR ÖVERSVÄMMAT, MEN NU NÄR OMRÅDET ÄR REPARERAT, SÅ KAN VI KOMMA DIT.
ENLIGT DATABASEN ANVÄNDES DET FÖR ATT STUDERA DJURLIVET PÅ PLANETEN.
DET KANSKE FINNS MER INFORMATION DÄR.
SOM HUR VI KAN SÄGA TILL VALARNA ATT FÖRSVINNA HÄRIFRÅN.
VI VET INTE SÄKERT, FÖRRÄN JAG SETT DET.
OKEJ!
- Dr Weir. - Ja?
Daedalus har anlänt. De anhåller om att få stråla ner folk.
- Vad menar du med, nej? - Jag är rädd att situationen här-
-kommer bli värre innan den blir bättre.
Det är nog säkrast att ni stannar i omloppsbana tills vi ordnat det här.
Jag är ledsen. Jag förstår inte.
Kom, vi måste ta dig till sjukstugan.
HÄR ÄR DET.
Okej, då så...
- Är skölden uppe? - Ja, den sträcker sig så långt det går.
Och valarnas signaler verkar gå igenom.
Vi hade säkert klarat av det om det var ett dussintal, men nu är det hundratals.
- Och de kommer närmare hela tiden. - Dr McKay kollar upp ett biolabb.
Förhoppningsvis finns det information där som kan leda till en lösning.
- Och om det inte gör det? - Då får vi evakuera tills de försvunnit.
- Tänk om de inte tänker försvinna. - Vad föreslår du, överste?
- Du har massor av drönare. - Säger du att vi skall döda dem?
- Innan de dödar er. - De försöker inte döda oss.
- Jag tror de försöker hjälpa oss. - Hjälpa oss?
- Kom, du borde se det här. - Din hörsel har blivit bättre.
Vad? Vad sa han?
Det är som en mottagare som är inställd på valarnas kommunikationsfrekvens.
- De uråldriga studerade valarnas sång. - De studerade valarnas språk,-
-och försökte koppla frekvenser mot känslor och identifiera stämningen.
trädkramar-tjafs. Berätta om spökena.
Inte spöken, utan bildprojektioner. De verkar ha ett samband med valarna.
Det kan vara de som skickar bilderna, och den här borde kunna tolka dem.
Det verkar som om vi gjort allt bakvänt. Spökena varnar oss inte för valarna.
- Gör de inte? - Nej.
Det verkar som valarna varnar oss.
- För vad? - Jag vet inte.
Som maskinen beter sig, kan det inte vara bra.
Hur är det?
Jag ser dem fortfarande.
Jag också.
Jag pratade precis med överste Caldwell. De är redo att ta emot de som är sjukast.
- Teyla borde vara bland de första. - Nej, jag stannar.
Du är för sjuk.
Han är pilot.
Den brända mannen, jag såg hans uniform.
Han är en av de uråldrigas piloter.
Carson, din näsa!
Helvete också. Ursäkta mig.
- Hur går det? - Han tar längre tid på sig än han brukar.
- Du vet att "han" kan höra dig? - Ja, vi vet.
Då lyssnar vi.
- Vem var det där? - Kvinnan. Det är hennes röst.
- Det är jag säker på. - Pratar hon uråldriska?
Det låter inte som det. Rytmen är lika, men jag känner inte igen orden.
Det är bara för att det är rappakalja. Ett försök till efterapning.
Det verkar som om mottagaren är en sändare också.
De uråldriga försökte inte bara lära sig valarnas språk.
De försökte även att lära dem sitt, genom att sända ljud och bildsignaler.
När de gjorde det lagrades det i valarnas genetiska minne.
- Och det är de bilderna som vi ser? - Exakt. Repriser.
Oturligt nog så är valarna flera generationer från händelsen.
Så de försöker hitta språket igen. Det är som att sjunga Macarena.
Du kan ljuda orden, men du har ingen aning om vad du sjunger.
Den här händelsen...jag antar att det var kriget mot vålnaderna?
- Det förmodar jag, ja. - Försöker de varna oss att-
- det kan hända igen? - Kanske, inte vet jag.
Vålnaderna kanske attackerar oss, berätta något som vi inte redan vet.
De uråldriga verkade vara medvetna om valarnas efterapande färdigheter,-
-och därför integrerade de en form av akustiskt språkfilter i mottagaren.
- De är därför det tagit så lång tid. - Har du klurat ut det då?
Ska vi lyssna kanske?
- Jag antar att svaret är nej. - Vänta lite, vänta lite, om jag...
Vänta lite. Spela upp det där igen.
Det där är uråldriska. Nu kan jag åtminstone få ut några ord.
"Incursis", något "blev attackerat" eller "övertaget".
- Vilket innebär Atlantis. - Nej, jag tror inte det.
- Adaris? - Vad är Adaris?
Jag vet inte.
De är här, hundratals av dem.
- Doktor Weir. - Fortsätt, överste.
De sjuka har strålats upp och vår sjukstuga är fylld.
Tyvärr så har fler insjuknat här nere. Så det gör ingen större skillnad..
Vare sig de försöker kommunicera eller inte,-
-så måste ni ta itu med dem. Om de inte försvinner...
Jag är säker på att det måste finnas andra alternativ än att döda dem.
- Vad är det? - Vi har klurat ut det.
- Det var mer jag som klurade. - Adaris är namnet på ett skepp.
Det är ett forskningsskepp, för 15 000 år sen hände något.
- Besättningen dödades, förutom piloten. - Den brända mannen, Teyla såg uniformen.
- Han var en av de uråldrigas piloter. - Det förklarar brännskadorna.
- Vad gör? - De träffades av strålning från solen.
Det var en eruption större än vad vår sol någonsin skickat ut.
Det verkar som solen i det här systemet får turbulenta solfläckar var 15 000:e år.
Den här händelsen finns registrerad två gånger.
- Skeppet var nära solen när det hände. - Det var ett massivt utsprång.
Bågen sträcks ut och kollapsar när magnetfältet försvagas.
Vi pratar om en protonström som rör sig i över 4 000 km per sekund.
Besättningen dödades omedelbart, men piloten öppnade ett hyperrymdfönster-
-precis när de blev träffade. Han flög skeppet tillbaka hit-
-för att varna de andra innan strålningsvågen slog till.
De höjde skölden och sträckte ut den för att skydda planeten från tryckvågen.
Vad menar du? Kommer det här snart att hända här?
Inte snart. Nu.
Hur mår du?
Jag har mått bättre.
- Behöver du mer smärtstillande? - Nej, det verkar inte hjälpa längre.
Håll ut bara, du kommer bli bra.
Teyla, se på mig. Se på mig.
Du måste kämpa.
Du måste lära mig meditera.
- Du är hopplös. - Ja, jag vet.
Teyla?
Syster!
Magnetfältet börjar redan att svikta. När den buktningen kollapsar...
-kommer massan att kastas ut.
Den bryter ut från ett litet område, som ett nålhuvud i jämförelse med solen.
Därifrån kommer den att börja stråla ut några miljoner kilometer,-
-och tryckvågen kommer att slå ut hela den här planeten.
- Hur lång tid har vi på oss? - Buktningen kollapsar när som helst.
Sen har vi mindre än en timme innan vågen träffar oss.
- Varför har vi inte märkt det tidigare? - För det här händer väldigt snabbt.
Den här typen av cykler är kaotiska, de är omöjliga att förutse.
Det är säkert det som orsakade navigationsfelet i jumprarna.
Vi var fokuserade på en attack från vålnaderna, inte solen.
- Valarna visste om det. - Många djur som valar, delfiner...
- Duvor... - ...påverkas av magnetpolerna.
Det är som om deras interna kompasser blir...
- duvor? - Brevduvor...
-jag hade en duvfarm innan jag kom hit. Vi sålde solceller innan duvtävlingarna.
- Duvtävlingar? - Rodney?
Vi vet fortfarande inte varför de känner av sånt här före oss.
- Vad har vi för alternativ? - De kunde sträcka skölden över planeten.
Den blev tunn men blockerade större delen av strålningen.
Vi har hittat bevis över massutplånelse på andra delar av planeten.
- Nu vet vi vad som åstadkommit det. - Skölden är redan aktiverad. Sen då?
De uråldriga hade tre ZPM:er. Vi...som du vet, har bara en.
Jag kanske var så ihärdig att behålla dem för att jag kände att något skulle hända.
- Precis som en duva. - Vi behöver få hit de andra ZPM:erna.
Odyssey är på väg från Jorden, innan de hunnit vända om,-
- så har tryckvågen träffat oss. - Hur mycket kan vi sträcka skölden nu?
Tillräckligt för att täcka staden och en liten bit av oceanen runt om, men...
- Vi borde evakuera. - Vi kan inte ta oss till Jorden.
- Vi behöver ZPM:en till sköldarna. - Den intergalaktiska bryggan då?
Stationen är inte klar än, och vi har inte tid att transportera folk i jumprarna.
Vi skickar alla till alfaplatsen, och plockar upp dem när det här är över.
Du förstår inte, sköldarna kommer skydda staden från tryckvågen, ja.
Men ekosystemet kommer att skadas svårt.
Vi pratar om, inget växtliv, vilket innebär ingen luft där...
Beckett.
Elizabeth?!
Fan också.
Sergeant Bale fick artärbråck av trycket, första dödsfallet.
- Hur mår hon? - Hennes tid är ute.
- Det är så för alla. - Sheppard!
Har du någon plan?
Visst.
Se på dem, de söker skydd under staden.
Vi har inte tillräckligt med kraft.
Vi kanske kan sträcka skölden 20 km. Den kommer att vara farligt tunn,-
-och vi vet inte om vi kan hålla den, speciellt mot en tryckvåg på 50 000 rem.
- Överste Caldwell, det här är Sheppard. - Fortsätt, överste.
- Jag tror vi har en plan. - Har vi?
- Det här är ingen bra plan. - Det är det visst.
- Fattar du hur nära solen vi måste åka? - Riktigt jävla nära, antar jag.
- Självmordsnära, vi kommer bli grillade. - Det är därför vi tar ZPM:en-
-för att ge Daedalus sköldar en extra kick.
Du vill reflektera utbrottet från planeten?
- Som ett paraply. - Okej, lyssna på mig...
-det här är solen, och det här är vi.
Energi bortom ditt förstånd kommer kastas ut med en enorm hastighet.
- Den kommer att sprida ut sig, så här. - Jag vet.
Då måste vi vara nära ytan för att kunna deflektera den innan den sprider sig.
- Jag vet, Rodney! - Det tror jag inte.
Jag tror inte du fattar hur jävla varmt det kan bli så nära ytan!
Det är därför vi tar med oss ZPM:en, för att stärka sköldarna.
Från tryckvågen, ja. Men även med sköldar-
-så kan restvärmen orsaka stora problem för Daedalus och oss.
- Kan...kan orsaka. - Okej, förklara då.
Om det här nu är en sån bra plan, varför gjorde inte de uråldriga det?
De var mitt i ett krig. De kanske inte hade något skepp ledigt.
- Och de hade tre ZPM:er. - Rodney?
- Vad är det?! - Bubblan har börjat kollapsa.
Överste Caldwell, vi är klara.
- Hur går det, Rodney? - Det kanske ser enkelt ut,-
-men det är lite mer komplicerat än att bara slå på en strömbrytare.
Skynda på är ni snälla. Vi är framme.
- Vad? Är vi redan framme? - Det är inte långt kvar.
Vi är på plats, och sköldarna är uppe. Vi behöver kraften från ZPM:en, nu.
Ja! Jag ska bara...
- Åh, nej... - Vad?
Bubblan har kollapsat, håll i er.
Rodney?!
ZPM:en är online!
- Hur länge kommer det här hålla på? - Allt från några sekunder till timmar.
- Timmar?! Du sa aldrig något om "timmar". - Det börjar bli varmt bakom sköldarna.
Jag sa ju att det inte var någon bra plan.
Hur går det för dem?
Enligt mina beräkningar så borde tryckvågen träffat oss nu.
Men jag ser ingen ökning av radioaktiviteten.
Så det går bra för dem?
Ja, så här långt i alla fall.
Temperaturen bakom skölden ökar för fort. Flera sensorer i bogen har gått sönder.
Om det här fortsätter, kommer värmen att skada skrovet.
Inte bara kan, den gör det redan. Vi har brott vid 302:ans hangar!
Stäng sektionen!
Vi har ytterligare ett brott! Däck fyra, vi släpper ut atmosfär!
Rodney?
Det är över.
- Och vi är inte grillade. - Vi är inte grillade.
Bra plan, eller hur?
De flesta är borta nu. De började försvinna direkt efteråt.
Utan att tacka.
NEJ...DET ÄR NI SKA TACKAS.
- Hur mår du? - Mycket bättre.
Jag gick hela vägen hit, och jag såg inte ett enda spöke.
Inte jag heller.
- Vill du ha sällskap? - Om du somnar igen...
Slå mig med den då.
- De är borta, Rodney. - Inte alla, se där.
- Din polare, Sam? - Jag vill gärna tro det.
Jag vill också tro att han säger adjö.
Det låter vettigt, han räddade ditt liv och nu räddade du hans.
Nu är ni kvitt.
Svensk Text: Mr and Mrs Bilskrot www.undertexter.se